Godmorgen til en ny dag på det gode fartøj Vertigo.
Klokken er 8.30. Udenfor er der minus 6 grader.
Hej med jer derude, her er jeres Maximum Max computer-
-og her er lidt fra fortiden til at starte dagen på.
Kan I huske den her?
- Se her. - Gider du lige. Jeg prøver at styre.
Styre? Dette er et rumfartøj til flere milliarder, ikke en bil.
Du er syg, Rodzinski, og jeg vil anbefale, at du får det hvide snit.
Hør her, du er ikke for god. Når man bor i glashus, du ved...
Og alle ved, at du kigger ned i officer McQues bluse...
-...så tit du overhovedet kan. - Knyt sylten!
Hvordan har vi det i dag? Hej, lille Vuffi. Hej, lille missekat.
Eleven John bedes melde sig på niveau 3, afdeling K, gang 9-
-til en supersteril hygiejnisk operation.
Godmorgen, dr. Stark. Se ud ad vinduet til en åbenbaring-
-det ser ud til at blive en mindeværdig dag.
En ukendt og uopdaget planet, som De åbenbart har opdaget.
En ukendt og uopdaget planet. Og jeg opdagede den.
Det er en livslang drøm, det er helt utroligt.
Vi må omgående sammensætte en ekspedition.
I historiebøgerne vil den blive kaldt... Stark-planeten.
Baseret på dr. Starks usædvanlige oplysninger, lander vi på planeten-
-tager billeder, indsamler prøver og tager dem med tilbage til jorden.
I må forstå vigtigheden af dette. Vi står overfor noget nyt og ukendt.
Kors, jeg er ved at skide grise.
Kom inden for, venner. Lad mig stikke jer en sang.
- Kan vi nå den nøjagtige position? - Se på monitoren.
Her boede en civilisation, som blev jaget af nogle ordentlige krabater.
Dårlige vibrationer i atmosfæren ændrede disse væsener fuldstændig-
-og skabte nogle slemmerter som Attila den Fremmede, der åd en hel by.
Snart gik alle ind for det voldelige, godt nede i skidtet
Efter en total kommunikationsbrist blev hele civilisationen udslettet.
Men undersøg det selv. Måske finder Rodzinsky lidt fremmedartet porno.
Det taler vi om senere, makker!
Jeg beder dig, Max. Dette er yderst vigtigt.
Nemlig. Gør fartøjer klar og undersøg sagen.
-10, 9, 8, 7... -...8...
-...6... -...9...
Meget morsomt. Nu må jeg begynde forfra.
-10, 9, 8... -...14...
-...7, 6... -...33 1/3...
-...5, 4, 3... -...11 1/7, 11 1/8...
-...2, 1... - Fis af!
Klar til landing. Spændingen af. Backup-systemer stabile.
- Landingsudstyr klar. - Det er noget han finder på.
- Han aner ikke, hvad han laver. - Knyt sylten!
Jeg undersøger de atmosfæriske forhold, ilten svarer vist til vores.
Min videnskabelige måde at sige, at vi ikke dør uden hat på.
- Jeg har min hat på. - Hjelme.
- Gode Gud. Jeg føler mig som Columbus. - Det gør jeg også.
- Max, luk døren op. - Værsgo.
Er du tosset?
Se der.
Se!
- Hvad er det? - Det ligner en plante.
Den college-uddannelse er åbenbart ikke helt spildt.
- Hvad? - Plante.
Få endelig noget kattesand med, doktor.
- Hvad? - Kattesand. Sammen med busken.
Havde jeg ikke vidst bedre, ville jeg sige, at dette er en sælsom by.
- Det er umuligt. - Ja, det ved jeg.
Bortset fra planten er her intet tegn på liv.
Hej! Det er et livstegn. Blev du bange?
Rolig. Rolig. Lad dig ikke gå på af det dødssyge fjols.
- Se, jeg fandt noget gele. - Gele?
Lad mig se.
Gode gud. Det er en slags levende organisme. Lad mig få det.
Det vil ikke give slip på min finger. Det kan lide mig.
- Træk det af. - Jeg kan ikke... Det sidder fast.
- Jeg vil have det. - Gerne, men jeg kan ikke få det af.
- Ups, det kan vist godt lide mig. - Jeg skal bruge den organisme.
- Det vil ikke hen til Dem. - Lad os få det ned i kassen.
Stop en halv. Vi vil ikke have den gang snot med om bord.
Kom så, min dreng.
En levende organisme, som jeg fandt. Den vil blive kaldt Stark-organismen.
Det var faktisk John, der fandt den. Ret skal være ret.
Vil De kalde den John-organismen? Den er min!
Rodzinski, kom til postafdelingen. Dit nye pornoblad er kommet.
Jeg har talt med kommandocentralen. De beder os vende tilbage til jorden.
- Så kan mine studier begynde. - Max, hvad er vores kurs?
Langt ude, kaptajn. Dybt inde i kosmos på vej til det uendelige. Fedt!
Hvorfor lavede de dog disse følelsesmæssige ustabile computere?
Jeg prøve at se lyst på tingene. Desværre, det er spisetid.
Klokken er 19.30, og det her skal nok få jer i stemning.
- Jeg er sulten. Hvad lyder menuen på? - Syntetisk and a la syntetisk orange.
- Den virker lidt hård, John. - Er det en måde at tale til John på?
Han har brugt hele eftermiddagen på at forberede maden.
- De spiser ikke, doktor. - Jeg har desværre ingen appetit.
Der er gået to uger siden den historiske rejse.
Jeg føler stadig, vi har udrettet noget stort.
- Det føler jeg også. - Det føler vi vist alle sammen.
- Hvad med den levende organisme? - Jeg sagde jo, jeg ikke er sulten.
Jeg bad Dem ikke spise organismen. Hvordan går det med den?
Åh, jeg misforstod. Fint. Der er intet galt. Den er plingeling.
- Jeg er nok bare sulten. - Er der nogen, der vil have dessert?
- Meget gerne. Hvad er det? - Syntetisk tærte.
Og I undrer jer over, at jeg hellere vil spise ude?
- Hvorfor laver du så ikke maden? - Godt, det skal jeg nok.
Jeg vil lave mad til dig. Middag for to.
Krabbetærte, lidt rødvin og som hovedret: Dig, min skat.
Rodzinski, hold op med at genere folk, eller jeg må indberette dig.
Stakkels mig. Ikke en indberetning. Jeg ryster i bukserne.
Så er det nok! Du er indberettet.
I må have mig undskyldt, men jeg skal arbejde.
Vil De ikke se filmen med os? Det ville gøre Dem afslappet.
Jeg er skam afslappet. Det sørger videnskaben for.
- Et stykke tærte? - Videnskaben er min tærte.
Nysgerrighed er min søde tand. Viden er mit slik. Farvel.
Doktoren er vist rejst til de tossedes land.
Nej, det er bare presset. Det rammer os alle før eller siden.
Presset, ja. Rummets dæmoner.
Kaptajn Jaminson. Må jeg få et ord med dig?
Selvfølgelig. Lad mig lige undvige disse meteorer.
Tæt på. Blot en af rumrejsens hverdagsagtige farer. Kan jeg hjælpe?
Jeg vil bare høre, om du medvirker i talentshowet?
Selvfølgelig. Åh, undskyld mig...
Tilbage på ret kurs. Aldrig et øjebliks ro.
Har du set Rodzinski. Han skal være med i showet.
Åh, nej. Ikke Rodzinski. Han er slem nok som publikum.
- Men jeg mangler talenter. - Du ved, hvad der skete sidst.
Sandt nok. Det har han kun godt af, når han ikke siger, hvor han går hen.
- Vi ses i aften, sir. - Jeg kommer for fuld udblæsning.
Venner. Vær stille. Det er tid til at begynde.
Venner? Vær stille? Der er tre mennesker til stede!
Det er talenternes aften. Lad os byde den første deltager velkommen.
Mig! Jeg vil nu underholde med lidt dramatisk oplæsning fra logbogen.
Tirsdag den 4. december 2012.
Udførte vores morgenpligter.
Spiste morgenmad, syntetiske pandekager og drikkelse.
Tager han gas på os?
- Hvad rager det os? - Knyt sylten.
Eftermiddagen skred langsomt frem.
Aftenen gik hurtigt. Søvn indfandt sig på Vertigo kl. 23.30.
Slut.
Næste indslag: John med en livlig diskussion om syntetisk madlavning.
"Madlavning med John".
Velkommen til "Madlavning med John".
- Jeg hedder John. - Det siger du ikke, Sherlock!
I aften skal vi lære at lave farseret, syntetisk kalkun.
Bland den syntetiske kalkun i en skål til en melet dej.
Tag den syntetiske kalkuns benbygning frem...
...og beklæd denne med den melede dej.
Uhm, det ser allerede lækkert ud.
Tilbered den syntetiske fars.
Stik hånden ind i kalkunens bagdel og fordel farsen.
Sæt den syntetiske kalkun med fars i mikroovnen og giv den 5 sekunder.
Værsgo, farseret, syntetisk kalkun, den moderne madlavnings mirakler.
Der er smagsprøver til alle. Tak, fordi I så "Madlavning med John".
- Fjern det skidt. - Det smager virkelig godt.
Her er det, alle har ventet på: Officer Annie McQue synger nu for os.
Alle tiders!
3. 1, 2, 3. Jupiter! Den køber jeg.
Dr. Stork, kig venligst til geleen, jeg tror, den vokser.
Giv mig terningen.
Det bliver måske regn. Hvem ved? Måske solrigt eller overskyet.
Tag en frakke med, det kan aldrig skade.
Grace, tak for endnu en uddybende vejrmelding.
- Lad være med at være så pirrelig. - Hør nu, Margie var ikke pirrelig.
- Jo, hun var. - Margie var pirrelig. Nemlig.
Grace, Margie, I gætter aldrig, hvad der skete i dag.
Læger i Virginia har udført den første perfekte kropstransplantation.
Den blev udført på mr Harvey Furmann fra Virgina, som meddeler:
Jeg føler mig som et nyt menneske. Der er mange fordele ved den nye krop.
Alt er transplanteret og ændret for at opnå bedre styrke og bevægelse.
Problemet er bare, at jeg skal tisse, og jeg kan ikke finde tissemanden.
Må Gud være med ham, stakkels mand.
- Det sagde han da ikke! - Ved min mors grav.
- Er din mor død? - Det gør mig ondt.
Det er i orden. Jeg har noget rigtig godt til jer to i dag.
Her er Walter Chamberlain i Philadelphia-
-som blev invaderet af en gorilla- styrke fra Mars i går aftes.
I morges angreb en kæmpegorilla Philadelphias centrum.
Tidligere i dag bekendtgjorde leder Bonzo Kahn ved en pressekonference."
Vi fortsætter angrebet, indtil en mars-stat er etableret.
Og senere i vores telefonprogram diskuterer vi:
"Mord, det tager livet af mig."
Godmorgen, her er en ny dag i rummet, magen til både i går og i morgen.
Lad os få gang i den med delte raket-nummer.
Hej, lille organisme. Hvordan har du det i dag? Godmorgen.
Så står vi op, Rodzinski.
- Hej, John. - Godmorgen.
- Vil du smage min nye forret? - Hvad er det?
- Syntetisk Cordon Bleu. - Jeg har næsten lige spist.
Jeg har brug for din mening, ingen andre vil smage det-
-og jeg stoler på dit udsagn. Vil du ikke nok?
Vil du have noget lyserødt væske?
En bid til?
Du kunne lide det? Godt. Vi skal have det til aftensmad.
- Officer McQue. - Dr. Stork.
- Jeg må tale med Dem. - Ja?
Jeg vil ikke at lyde ildevarslende.
Ja?
De husker rejsen til den ukendte, ukortlagte og ret sælsomme planet?
Selvfølgelig, doktor. Et betydningsfuldt øjeblik.
De husker gele-massen, som nu ligger i boksen med prøver?
- De virker bekymret, dr. Stork. - Bekymret er ikke det rette ord.
Forbløffet. Vantro. Svimmel. Alle disse ord er passende.
Jeg fortæller det til Dem, fordi de andre sikkert vil reagere fjollet.
Organismen synes at... vokse.
- De mener... - Nemlig.
Jeg har undersøgt det to gange. Hver gang er den vokset betydeligt.
- Gode gud. - Nemlig.
Undersøgelserne blev foretaget med to ugers mellemrum.
Endnu to uger er gået, og organismen skal undersøges igen.
Ærlig talt, så vil jeg gerne have Dem som vidne.
...så hvis De tilkaldte nogle flere, jeg er vist ikke så god til det her.
Doktor. Kors i røven!
Sådan ligger landet. Og det krævede en del overtalelse-
-af dr. Stork at få lov til at fortælle jer dette.
Han var bange for, I ville reagere overilet og dumt.
Det, der startede som en lille, geleagtig organisme-
-er nu vokset til en større, levende og skrigende organisme.
- Hvad foreslår I. - Slå kræet ihjel.
Hold mig tilbage. Er De tosset?
Ser De ikke, hvad det betyder for videnskaben og menneskeheden?
Beklager, jeg kan ikke tale på videnskabens vegne-
-men på menneskehedens vegne, og jeg siger: Slå svinet ihjel.
Dette var humanistens argument. Som kaptajn er min beslutning-
-at vi holder tingesten forsvarligt lukket inde, til vi når jorden.
Når jeg er i en afstand af 150 km, kan de gøre med den, hvad de vil.
Godt tænkt.
Der er lige én ting, jeg vil indskyde som tredje part.
Hvad der end er i boksen, så lød den ikke glad for at være der.
Om den kan lide det eller ej, er uden betydning-
-for døren til boksen kan modstå ethvert tilfælde.
Kaptajn Jaminson har ret. Så vi behøver ikke gøre noget overilet.
Dr. Stork har ret. Vi må alle forholde os så rolige som agurker.
Officer McQue har ret. Er døren så stærk, er der ingen grund til uro.
- John har ret. - Nej, jeg sagde, hvad John sagde.
At døren er stærk nok til at modstå ethvert tilfælde.
Godt. Stork har ret. Fordi han sagde...
- Dr. Stork havde oprindelig ret... - Ved at lægge den ind i boksen...
Han er her igen i sit koldeste og mest spændende eventyr.
Den mest beskidte strisser af dem alle. Beskidte Harry.
Hej, din gamle svinger.
Hør godt efter. Du er et røvhul.
Han er ondskabsfuld, hans opgave er at rense byen.
Nu kommer vi efter dig, bedstefar.
Beskidte Harry, mere ond end nogensinde i "Beskidte Harry slår igen".
Denne film er klassificeret som moralsk anstødelig for alle.
Giv mig lidt spillerum. Jeg får aldrig noget spillerum! Hold kæft!
Jeg er frustreret. Anspændt. Om natten drømmer jeg-
-at jeg hånes af legemløse bryster og lår.
Jeg har brug for en kvinde, McQue.
Husk, størstedelen af vores træning bestod i at forblive kønsløs.
Jeg er skam kønsløs. En køn én. Du sidder der og ser så sexet ud.
Giv mig et lille kys, bare et lille kys.
Du må sige til dig selv, at jeg ikke er en kvinde.
- Jo, du er. - Nej, jeg er et besætningsmedlem...
...ligesom du, kaptajn Jaminson, dr. Stork og John.
- Jeg er ikke et stykke bagdel. - Jo, du er.
- Jeg er ikke en sexet knaldperle. - Jo, du er.
Heller ikke de andre ting, du ynder at kalde mig bag min ryg.
Gå hellere tilbage til dit værelse og barber dig.
Nå, det var nok en fin lille moralprædiken, McQue.
Jeg er glad for at kunne hjælpe.
Åh, John, du gjorde mig så forskrækket.
- Kan jeg få lidt hawaii-musik, Max? - Aldrig i livet.
Jeg spurgte pænt.
Tag du dig af hovederne, så snupper jeg tallerkenerne.
Du burde kigge ind til mig, så vi kan tale lidt om dine dårlige manerer.
Jeg har ingen problemer, jeg gør bare, hvad jeg skal.
- Lækker krop. - Hvad laver du?
- Vær ikke så anspændt, McQue. - Hvad laver du?
- Jeg ville bare gøre dig selskab. Selskab? Selskab?
Om jeg så blev anbrebet af en flok vilde kratsvin fra Saturn-
-og du var indehaver af universets eneste kratsvin-udrydder-
-så ønskede jeg ikke dit selskab.
I orden, McQue, hvis det er sådan, du føler.
Er du sikker på...
Bevares... elsker dig, lav aldrig om på dig selv.
Rodzinski.
Rodzinski, sig ikke, at jeg ikke advarede dig.
Se nu, hvad De har gjort, doktor. De tog noget sælsomt med om bord-
-og nu er vi alle i fare. Vi ved alle, hvad det er...
- Dæmp jer ned! - Hold kæft, dit dumme pigebarn.
Dette er måske menneskets største opdagelse nogensinde.
Stop en halv, doktor. Her er det mig, der giver ordrer.
Vi går derned. Dette er måske menneskets største opdagelse nogensinde.
- Meget originalt... - Styr dig, Rodzinski!
- Der er ingen tid at spilde. - Jeg tager nok den her med.
Kaptajn Jaminson. Deres pizza er kommet. Kom og hent den.
Jeg hørte vist en lyd.
Det var bare min hammer.
Vær forsigtig, for guds skyld. Du giver os myrekryb.
- Gode gud. - Det var hammeren igen.
Døren. Det var ikke noget. Bare døren.
Vi må tage os sammen. Lad os ikke få myrekryb.
Vær ikke bange. Blot fordi det er et ukendt råstof-
-behøver vi ikke opføre os som skræmte prærieharer.
Det er det med det ukendte, der går mig på.
Hvorfor kommer tingesten ikke bare frem. Er den bange?
Hvorfor viser den sig ikke. Er den fej? Den er nok genert.
Nåh, er den lille pussenusse bange for at komme frem?
Den er nok en kylling. Er den en kylling?
Det var bare min spøg.
Hvorfor står I bare der? Få den slimede tingest væk.
- Rør dig ikke. - Alle tiders. Rør dig ikke.
Få den ting væk. Få den væk!
- Fald nu lidt til ro. - Er du tosset?
Hvad var det? Slimet og klistret og... føj.
- Noget i den retning. - Det var ikke noget kønt syn.
- Kan du forestille dig resten af den? - Nej, helst ikke.
- Tænk på menneskeheden. - Hold op med det vrøvl.
- Jeg ser efter, om den er der endnu. - God idé.
- Du skulle jo sige: Nej, lad være. - Du er den modige kaptajn.
Du kan selv se efter.
Ikke fordi jeg ikke vil, men jeg er kaptajnen-
-og sker der mig noget, overtager Rodzinski kommandoen.
- Gå ikke. - En eller anden må se efter.
Jeg gik gerne, men nogen må blive her og få myrekryb.
- Jeg er kaptajnen, så jeg går. - Held og lykke.
Træner?
Juhu, træner?
Hvad laver du? Du skræmte os næsten til døde.
Vi er på sammenbruddets rand. Vi troede, du var væsenet.
- Der er en vis lighed. - Pas på.
Jeg må opponere mod Deres brug af ordet væsen.
Det er provokerende og fordømmende. Det er en levende organiske.
Dr. Stork, hvis jeg må tale lidt med Dem.
Dr. Stork, det er nu en undveget organisme. Hvad skal vi gøre?
Bare vi opfører os rationelt og forholder os rolige.
Kan vi komme herfra?
Det var ellers noget. Alt det savl og slim. Den slubrede.
Han har også en yderst ubehagelige kropslugt.
Fyldt med klistret stads. Sådan en ufortrøden kraft.
Hold så kæft!
- Hvad gør vi? Nogen forslag? - Jeg foreslår, vi finder organismen.
Og viser den, at vi er venligsindede.
Den hyler som en dødens ånd og gemmer sig i mørke gange.
Kalder du det venligsindet? Hvordan taler man fornuft med klister?
Ligesom man taler fornuft med dig, Rodzinski.
Dr. Stork har for så vidt ret. Måske er den lige så bange som os.
Men spørgsmålet er nu: hvem skal gå?
For at gøre det retfærdigt, må vi trække lod.
Officer McQue laver nu nogle sedler, alle i samme længde undtagen én-
-som er kortere. Lad os så komme i gang.
Nu råder skæbnen.
John, min dreng. Skæbnen har talt. Retfærdigt nok.
Lad mig klare det, kaptajn.
John, du skal gå derud og vide, at det nok skal gå.
Du kan blive en helt.
Jeg må stå ansigt til ansigt med mit ansvar. Ikke?
Jeg må finde modet og gøre, hvad der skal gøres. Ikke?
Jeg er den udvalgte. Skæbnen har talt, og jeg må tage udfordringen.
Ligesom David og Goliath. Moses og Farao. Sodoma og Gomorra.
Jeg kan klare det!
Hej, venner. Har l problemer med den store, stygge klat?
- Max, kan du angive, hvor den er? - Aldrig i livet!
- Er der fremmedlegemer om bord? - Lad mig nu se.
Der er han. Grim, ikke?
Gang 9. Niveau 3, gang 9, afdeling BB. Så er det nu.
- Men den spiste kameraet. - Vær sød ved den, John. Lok den frem.
- Vi skyder den med noget bedøvende. - Ja, John, lok den frem.
- Lokke den frem? - Lok den frem, makker. Af sted.
Vi bliver her. Lok den frem og forsvind så.
- Lok den frem. - Ja, lok den frem, John.
- Vi er lige bag dig. - Lok den frem, makker.
Hallo? Er her nogen?
Jeg er venligsindet.
Jeg vil dig ikke noget ondt.
Vil du mig noget ondt? Ondt er noget grimt.
Forstår du engelsk? Er jeg i vanskeligheder?
Hej!
Jeg vil dig ikke noget ondt. Vil du mig noget ondt?
Flyt dig, John. Duk dig, din tåbe. Hvad laver du?
Hvem skyder du efter, træner?
Jeg fik ham. Det stads holder ikke længe. Lad os lukke ham inde.
Jeg rører ikke den bussemand.
- Den er aldeles forbløffende. - Den er aldeles grim.
Tænk, at den kunne vokse så hurtigt. Den er aldeles forbløffende.
Vi skylder at sige John tak for det mod, han udviste. John.
John, min dreng.
Lad os nu ikke gøre ham til helgen, fordi han fik den mindste seddel.
Hvad er der galt, får du ikke nok opmærksomhed?
Det er ligesom, den prøver at sige noget.
- Det lyder som musik. - Ja? Så er jeg en hesterøv.
- Så må det være musik. - Den synger måske på "væsensk".
Den er god med dig. Der er tale om klister. Klister laver ikke musik.
Der er tale om noget ukendt. Alting er muligt.
- Dr. Stork. Jeg har en idé. - Hvilken?
Lad os koble den til Max. Så kan han oversætte-
-hvad den prøver at sige, til vores sprog.
Selvfølgelig. Genialt!
- Så kan vi se, om den er venligsindet. - Nemlig.
For første gang kan vi høre, hvad et væsen fra en fremmed planet-
-prøver at kommunikere. Gode gud.
- Hvad tror De, den prøver at sige. - Det finder vi ud af.
- Jeg er ør af forventning. - Det er vi alle, dr. Stork.
- Jeg dirrer af spænding. - Hør efter, alle sammen.
For første gang kan vi høre, hvad et væsen fra en fremmed planet-
-prøver at kommunikere. Gode Gud.
Slå oversættelses-kredsløbet til.
Jeg har lyst til at spise dit ansigt
det ville være så lækkert
bare jeg havde dit ansigt i min mave
jeg har lyst til at spise dit smil
dit smil er så lokkende
kunne jeg blot spise dit smil så ville jeg smile
jeg har lyst til at spise din arm
jeg har lyst til at spise dit ben
vær nu sød
så jeg ikke behøver at tigge
jeg har lyst til at spise dine knæ
de ville virkelig smage mig
så lad mig spise dine knæ
lad være med at drille
jeg har lyst til at spise dit ansigt
jeg må have dit ansigt
lad mig dog spise det vidunderlige, smukke
eventyrlige ansigt
jeg har lyst til at spise dit ansigt
Nu har mit liv mening. At opdage en organisme, der kan gøre sådan.
Forstår I, hvor omfattende dette er?
- Lyttede De til teksten, doktor? - Teksten?
Jeg er ligeglad med teksten. Det er en fremmed organisme.
Havde I forventet Rogers og Hart?
- Forstod De meningen med teksten? - Jeg er ligeglad med den slags.
Dette er en større videnskabelig opdagelse. Det kan ændre historien.
De forstår det ikke. Denne tingest har lyst til at spise historien.
Den er venligsindet. Den er ikke en fjendtlig organisme.
Se bare på den. Den menneskelige race er altid så defensiv.
- Hvor er menneskets venlighed? - Det må være Dem, doktor.
Så I tror, den er fjendtlig? At den vil gøre jer ondt?
At den er mere end blot en harmløs vise.
Skeptikere sætter altid videnskaben på prøve.
- Doktor! - Dr. Stork!
Doktor, den vil spise historien. Doktor!
I dumme mennesker. Altid bange for det ukendte.
Blot fordi I ikke kender en ting, behøver den ikke bide jer.
I må have tro og tillid. Har I det, vil det ukendte også have det.
Dette væsen vil os intet ondt.
Det leger bare, laver sjov.
Det er en leg.
- Den har vistnok spist dr. Stork. - Vist nok! En fuldstændig fortæring.
Vi må håbe, dr. Stork er i en bedre verden.
Han er inde i dens mave. Skal vi finde os i det her?
- Vi må ud og planlægge næste skridt. - Jo før, jo bedre.
Vent et øjeblik.
Jeg synes, han skal have en ordentlig begravelse.
En modig mand, som til sidst lod videnskabens nysgerrighed regere-
-i stedet for almen fornuft.
- Vi hilser Dem, dr. Stork. - Hils I ham bare, men jeg vil ikke.
Det var ham, der tog det slimede svin om bord.
- Der forsvandt en mand. - Det var en æske med et par briller.
- Vi ender sådan, hvis vi intet gør. - Hvad skal vi gøre? Lad mig tænke.
- Vi vil ikke tirre den yderligere. - Hvad skal vi gøre? Bede den gå?
- Vi må slå den ihjel. - Slå den ihjel? Hvordan gør vi det?
Brænd svinet af. Skyd den i øjet. Stik den ned.
Vi lader den spise dig, det tager livet af alt.
Nå, det mener du? Din forlygte er vist tændt.
Stop det skænderi, så vi kan finde en løsning.
Hvad siger I til det her: Det bedøvende gevær virkede før-
-så vi skyder den igen og smider tingesten ud i rummet.
Vi kan bruge det bedøvende gevær og smider den derefter ud i rummet.
Lad os gå tilbage til laboratoriet og vise tingesten, at det er alvor.
Det kan give problemer.
Hvad nu, kaptajn?
Her er en lille ting tilegnet den afdøde dr. Stork.
Her er brug for noget drastisk. Lad os dele os op i to hold.
Finder vi væsenet, kalder vi omgående det andet hold.
- Jeg vælger officer McQue. - Nul, jeg vil være på McQues hold.
- Det bliver over mit lig. - Jeg er kaptajnen. I to danner hold.
Det bliver over mit lig.
Løsningen er, at kaptajn Jaminson og Rodzinski danner hold.
- Det bliver over mit lig! - Fortsætter vi sådan, dør vi alle.
Godt. Rodzinski og jeg er det ene hold og McQue og John det andet.
Vi deler os og undersøger rumfartøjet til mindste detalje.
Eller er det for meget for din minimale hjerne, Rodzinski?
- Jeg tror, jeg så noget! - Hvad?
- Jeg er ikke sikker? - Hvorfor går vi så ikke?
Vi må være modige. Vi skal være talstærke.
8, 4, 12, 6...
- Giv mig radioen, Rodzinski. - Hvorfor?
Hvis vi finder tingesten, opholder du den, mens jeg kalder de andre.
Det bliver over mit l... Hvad er det, jeg siger?
- Officer McQue. - Kald mig bare Annie.
Officer Annie, slipper vi herfra i live, skal du med mig til showet.
- Fint. - Ja? Hvad har du lyst til at se?
Du får en chance til, Rodzinski.
- Se, om den er omkring hjørnet. - Du drømmer vist.
- Jeg er kaptajnen. Det er en ordre. - Om du så var en frossen lort...
...går jeg ikke om noget hjørne. Så er det nok, Rodzinski!
Så vender vi kortene! Du er arresteret!
Og du kommer for en krigsret! Jeg finder mig ikke i det!
SOS! SOS! Niveau 2, gang 5. Kan I høre mig?
Den har Jaminson, og Jaminson er ovenpå mig, den ubetænksomme skid!
- Ram den med lommelygten. - Den åd lommelygten.
- Slå den med... - Fjern dig...
Farvel. Farvel...
Hvis bare vi kunne få den frem uden omgående at blive overfaldet.
Vi må kunne sløve dens sanser bare et øjeblik.
Men hvad skulle det hjælpe? Den spiste det bedøvende gevær.
Den spiser alting. Bliver den aldrig mæt?
Den må være blevet godt sulten af al den sang og dans.
Der har vi det, John. Sang og dans.
Vi har set den gøre to ting. Spise og dens primitive sang og dans.
Hvis vi møder den på dens betingelser, kan vi måske vække dens nysgerrighed.
Vi skal bare planlægge det rigtigt. Synes du, vi skal forsøge?
Lad mig se. Beatles. Nej, det går nok ikke.
Nu skal den søreme få musik. Kan du danse?
- Nej, jeg kan ikke danse. - Det er ligemeget. Kan du synge?
- Ikke så godt, som jeg danser. - Godt, vi må øve os.
Ikke tango. Og al den musik fra Mars duer ikke. Det her er helt perfekt.
Ungkarle-billerne?
5, 6, 7... Det ville hjælpe, hvis vi holdt rytmen.
Er der en rytme? Hvordan lyder den?
- Vi skal bruge din medvirken, Max. - Max ved alt.
- Ikke drille, vi skal bruge din hjælp. - Bare spørg Max.
Vi lader væsenet vide præcis, hvor vier, nemlig ved udgang 4.
Når John giver tegn, starter du musikken.
- Er du med, Max? - Ja.
- Og hvis den venter om hjørnet? - Det er bare ærgerligt...
...men vi finder ikke ud af det ved at blive stående.
- Så lad os blive stående. - Vi må tage chancen.
Du har fuldstændig ret. Du bliver her, så ser jeg efter.
- Du behøver ikke gøre det. - Ah, det er godt.
Jeg kan ikke lade dig gå forrest. Hvis den nu er der-
-og spiser dig, før den spiser mig, vil jeg aldrig tilgive mig selv.
Jeg går forrest, så venter du her.
- Jeg går nu og ser om den er der. - Vær forsigtig!
- Brystet frem. - Jeg har åndelig styrke.
Stille. Du må liste afsted.
Det er sikkert nok.
Løb for livet!
Vent! Vi slap fra den. Føj, den giver mig gåsehud.
Et par gange mere, og vi er ved udgangen. Kom!
Det er lige herhenne. Forhold dig roligt. Her er det.
Vi skal blive på denne side af den gule streg, væsenet på den anden side.
Så trykker vi på knappen, og den automatiske sko kommer frem.
Så trykker vi på den her og afsted med væsenet ud i rummet.
- Nu skal vi bare have den herhen. - Og hvordan skal vi gøre det?
- Vi kalder på den? - Nå, kalder på den? Tingest!
- Hallo. - Væsen!
Kom og tag os.
Herinde.
Sir. Store skabning. Hallo.
Her er sikkert nok. Kom.
Giv Max kassetten. Skynd dig.
- Lav et par dansetrin. - Dansetrin?
Spil så, Max.
Vi klarede det! Det er overstået!
Kom nu, John. Han er så glad for, det er overstået.
Klokken er 14.30. Lette meteorer på vej, men opklaring senere i dag.
Din mor har ringet, John. Hun ville høre, om du får nok at spise.
Du er en helt, John. Nu er vi kun os to. Vi er helt alene.
Det var et mareridt, John. Væsenet er væk.